Din episoadele anterioare...
Du la capăt răzbunarea.
Ia viața femeii lui Glaber așa cum el a luat-o pe a femeii tale.
Copilul e al tău !
Ai fost în grațiile pretorului Varinius. Trimite-i mesaj și vei fi din nou.
Nu înțelegi ?
Zeii m-au trimis în calea lui Gaius.
Așa cum ei au luat-o pe Ilithyia din viața lui.
Ți-ai pierdut mințile ?
E a fratelui tău, nu-i așa ?
Cum ai găsit-o ?
Era ascunsă printre comorile lui Ashur.
Ticălosul ascultă doar ordinele lui Gaius Claudius Glaber.
Glaber e de acord ?
Mă duc la Atella, să duc totul la capăt.
Dar el a pus răzbunarea mai presus de viața ta.
- Mă lași în viață ? - Nu o fac din bunătate.
SPARTACUS - RĂZBUNAREA
Episodul 9 - MONȘTRII
Traducerea și adaptarea: RRZXXX
Lugo, ține ochii larg deschiși !
Și ce să văd ?
Trezește-mă când vor ataca copacii, micuțule.
Romanii !
Nenorociții de romani !
Mișcați-vă !
De ajuns !
Opriți-vă !
A fost doar un test nenorocit ?
Dacă n-ar fi fost... toți ați fi ajuns pe Lumea Cealaltă.
Nu vom mai fi luați prin surprindere data viitoare.
O să am grijă să nu se mai întâmple.
Ridicați-vă și luați masa de dimineață.
Ziua ce urmează va fi lungă.
Mă îngrijorează
să mă trezesc și să nu te văd în patul nostru.
N-am mai putut rămâne acolo.
Mintea îmi freamătă
gândindu-mă la cei dispăruți prea curând dintre noi.
Și la monștrii care i-au smuls din îmbrățișările noastre iubitoare.
Amândoi am suferit pierderi incomensurabile.
Trebuie să ne consolăm cu ce am găsit unul în celălalt...
Nu m-am gândit și regret
că nu ți-am oferit șansa să-ți jelești soția cum se cuvine.
E doar o amintire trecătoare... Una care va dispărea,
așa cum ceața nopții dispare la apariția soarelui...
Ilithyia...
- Dar copilul ? - Încă se mișcă în ea.
Se trezește.
Afară.
Ești o fantasmă ?
Ia-mă de mână și vei vedea că sunt în carne și oase.
Lăsați-ne.
- Am crezut că ai murit. - Și eu.
Totuși, zeii au avut grijă să mă întorc în brațele tale.
- E o binecuvântare. - Împărtășită și de copilul tău.
Căldura vieții din pântecul meu...
mi-a dat putere și alinare când totul părea pierdut.
- Cum ai evadat ? - N-am putut. Mi-a dat drumul.
Spartacus te-a eliberat ?
A spus... că uciderea mea nu va avea niciun rost.
- Și unde te-a ținut ? - Nu știu.
Am fost legată la mâini și ochi.
- Cum te-a dus Gannicus la el ? - Pe un cal în mare parte din zi.
Pe jos prin pădure timp de mai multe ore.
- Și n-ai văzut nimic din tabăra lor ? - Doar văgăuna în care m-au ținut.
Săpată în pământ ? Sau făcută din piatră și lemn ?
Ce importanță are ?
Era din piatră cu bârne de lemn.
Cu mâzgălituri scrijelite pe perete.
- Ce scria ? - Nu știu.
Erau de nedeslușit.
- În ce limbă erau scrijelite ? - Păreau să fie în grecește.
De ce nu sunt în dormitorul nostru ?
Ilithyia...
Am crezut că e un vis.
Seppia în brațele tale... Mâinile tale pe trupul ei.
Spartacus a avut dreptate.
Moartea mea n-ar fi însemnat nimic.
Nu mă iubești.
Ești surprinsă ?
De nenumărate ori mi-ai sfâșiat inima.
E cumva vreo minune că acum nu mai tresaltă în prezența ta ?
- N-a mai rămas nimic între noi ? - Odinioară te-am întrebat același lucru.
Îți amintești răspunsul ?
N-am suferit destul pentru asta ?
Aș vrea să am viața dinainte cu soțul meu alături de mine.
Omul de care vorbești nu mai există.
- Atunci ce stă înaintea mea ? - Un monstru.
Călit de evenimente nefericite și zămislit din necesitate.
Nu putem apăra templul dacă nu cădem de acord unii cu alții.
Dă-i lui Lugo un războinic cu care să stea de veghe !
Nu un omuleț cu biluțe mici !
Biluțele mele n-au permis luarea noastră prin surprindere.
Ochii tăi s-au închis în căutarea viselor.
Ai adormit ?
Și dai vina pe Nasir, rahat leneș ?
Nu-ți mai apăra iubițelul și gândește-te la propriile tale eșecuri.
Atunci să retrăim momentul ca să avem parte de un rezultat diferit.
Romanii vor veni.
Și dacă ne găsesc dezbinați vom fi înfrânți.
Cuvinte pline de înțelepciune.
Are dreptate.
Ce ai vrea să facem ?
Încearcă să nu o mai iei pe spinare.
Cuvinte curajoase, din partea unuia care a fost înfrânt atât de ușor.
Nu aveam sabie !
De ce omulețul are sabie și Lugo nu are ?
Nu putem înfrunta romanii cu niște bețe nenorocite.
Atunci vă voi învăța să trageți cu arcul.
Târfa și săgețile ei de rahat.
Suntem de la est de Rin. Noi luptăm cu arme adevărate.
Trebuie să folosim ceea ce avem.
De ce a eliberat-o pe târfa romană ca să nu primești nimic în schimb ?
Întreabă de ce ai eliberat-o pe Ilithya
când ai văzut că Glaber nu s-a ținut de promisiune.
Un lucru pe care aș vrea să-l știu și eu.
Moartea ei nu ne-ar fi adus ceea ce avem nevoie.
Ar fi fost o răzbunare greșită.
Suntem mai buni decât atât. Suntem mai buni decât romanii.
Oenomaus.
Gannicus.
Aveți grijă ca fiecare să ocupe pozițiile pentru strajă.
Ne vom antrena pentru un atac la lumina zilei...
și vom încerca să evităm o înfrângere pe timpul nopții.
Să trecem la treabă.
N-am nevoie de ajutor.
Lugo ! Nasir ! Ocupați-vă locurile pe zid.
Donar ! Nemetes !
Lydon ! Saxa !
Veniți după mine !
Mă tem că rezultatul va fi același pe timpul zilei.
Nu suntem uniți, ci doar luptători fără un scop comun.
Cuvintele îmi ajung la ureche, dar nu și la inimă.
Atunci trebuie să perseverăm.
Poate niște pedepse pentru cei
care nu reușesc la antrenamentul pe timpul zilei ?
Nu-i putem face loiali, de încredere cu biciul, așa cum fac romanii.
Atunci ce am putea folosi ? Săruturi dulci și șoapte de dragoste ?
Adu-i pe Fulco și Harudes. E un lucru pe care aș vrea să-l faci.
La ce te gândești ?
Să-i conving să lupte pentru un singur scop.
E un lucru pe care-l regret amarnic.
- Lucius nu mai e printre noi. - O pierdere simțită din plin.
Totuși, trebuie să trecem peste pierderea suferită.
Să ne îndreptăm gândurile spre ce trebuie făcut.
Vreau să antrenezi mai mulți arcași, așa cum ai propus.
E tot ce vrei de la mine ?
Ia-ți arcul.
N-ai dormit lângă mine.
Nu vorbești decât pentru a da ordine.
- Pentru cât timp mă mai pedepsești ? - Nu e intenția mea.
Dar rezultatul este același, te îndepărtezi de mine.
Te-ai îndepărtat singură când ai încercat s-o omori pe Ilithya.
O faptă ce te-ar fi pătat pentru totdeauna.
- Am vrut doar să te salvez de același lucru. - Te-ai gândit să salvezi ceea ce am avut.
Ce am avut ?
Nu mai poți găsi alinarea în brațele mele ?
- Tu o poți găsi în ale mele ? - Da.
Dacă mi-ai oferi mai multă dragoste.
Ți-am oferit tot ce mai rămas.
- Nu e de ajuns. - Nu, nu este.
Hai să ne antrenăm și să vedem ce trebuie făcut.
Nu te iubește...
Mă lași în viață...
Nu o fac din bunătate...
Ilithyia ?
Zeii mi-au ascultat rugăciunile și te-ai întors în brațele mele...
Numai tu mi-ai oferit o asemenea îmbrățișare.
N-am mâncat și nu m-am odihnit de când ai fost luată de lângă mine.
Nici nu aș fi făcut-o până când aș fi avut aceeași soartă.
Toate astea le-ai fi făcut pentru mine.
Tu ești motivul pentru care inima mea încă bate.
Tu și binecuvântarea pe care o porți.
N-am considerat-o niciodată așa.
În acea ultimă clipă când am crezut că viața mi s-a sfârșit,
am simțit o mare tristețe.
Nu pentru mine însămi, ci pentru copilașul nevinovat,
blestemat să sufere pentru greșelile mamei sale.
Amândouă am făcut multe.
Copilul e al lui Spartacus.
M-a însămânțat în noaptea când m-ai păcălit să mă culc cu el.
Ilithyia...
Nu te mai învinovățesc.
Eu am fost cea care te-a determinat să te răzbuni.
Alegerile mele m-au făcut să-mi pierd capul.
Mă agăț de o femeie pe care odinioară am urât-o.
Și de un copil pe care, fără motiv, am ajuns să-l iubesc.
Să simți asemenea speranță și bucurie care înflorește în tine...
E unul dintre cele mai rare lucruri. Indiferent de cauza din care s-a produs.
Îmi cer scuze.
N-am știu că sunteți... Îmi cer scuze.
Încearcă să-mi ia locul alături de Gaius.
Într-o bună zi va vedea care este adevărata lui față.
Ochii ei deja au văzut adevărul.
Seppius n-a fost ucis de sclavii lui, ci de soțul tău.
Gaius ?
Un lucru pe care l-am descoperit într-o manieră nefericită
și i l-am împărtășit lui Seppia.
Și cu toate aste a rămas în casă ?
I-a oferit corpul ei bărbatului care a rănit-o atât de tare ?
Plecarea ei în acest moment ar ridica numai suspiciuni.
Totuși, gândurile de răzbunare ale fratelui său nu-i dau pace.
Aș vrea ca gândurile ei să devină realitate.
Și din înfăptuirea lor, eu și copilul meu ne vom ridica din cenușă.
Au mers călare, apoi pe jos prin pădure timp de câteva ore.
Dar nu știe în ce direcție au mers.
Spartacus a atacat minele din Lucania aici...
Apoi arena din Capua... Portul din Napoli...
Și o încercare de a face un schimb în Atella...
Traseul sugerează o mișcare din centrul regiunii ăsteia.
Tot e o zonă destul de întinsă.
A mai spus ceva ce ne poate fi de folos ?
Doar că a fost ținută sub pământ.
Într-o cameră cu inscripții șterse, probabil de origine grecească.
Îmi cer scuze...
E un roman pe nume Lucius Caelius.
Ospătează-te cu mâncare și vin.
Eforturile lui au dat roade ?
Culese din propria grădină a lui Spartacus.
Prietenul său putrezit se numește Lucius Caelius.
Cunoscut de cei care frecventează piețele din Napoli și Atella...
Și care trăiesc la poalele Vezuviului.
Tot e o zonă mult prea mare.
Făcută mult mai mică de ochii pătrunzători ai soției tale.
E un templu la poalele muntelui care e abandonat de mult.
Înălțat cu mulți ani în urmă de către greci.
Atunci vom mărșălui noaptea
și la răsărit vom pune capăt vieții lui Spartacus.
Ar trebui să fim precauți.
Dacă memoria mă ajută, un zid protejează acel templu.
Spartacus și oamenii lui sigur au ocupat poziții fortificate.
Atunci îi vom lovi cu toată puterea Romei
și le vom nărui apărarea, înainte să-l ucidem pe Spartacus.
Pregătește soldații.
Vreau să-mi fii alături în această clipă glorioasă.
E o mare onoare.
Sunt rușinat că îmi doresc o răsplată,
dar imboldul inimii unui om prost e mai puternic decât rațiunea.
Ești în multe feluri, sirianule, dar prost nu te cred.
Spune-mi ce-ți dorești și se va împlini.
Nemetes ! Ataci înainte să primești ordin !
Rămâi în ascunziș până se apropie romanii.
Vrei să treacă de zid ?
- Vrem să-i prindem în capcană ! - Ca peștii în plasa pescarului.
Se apropie o căruță. Agron mână caii.
- A mai atacat una de capul lui. - Nu. Avea ordin de la mine.
- În ce scop ? - Pentru ce ne trebuie cu disperare.
Mai că nu-l recunosc dacă nu e încruntat.
Nu îi place să bea.
Poate că nu lasă să se vadă, dar pune ceva la cale.
Mă simt însuflețit să văd atâta entuziasm...
Să vă văd uniți.
Nu de lanțurile sclaviei. Nu de tărâmul de acasă.
Ci de un ideal.
Că fiecare bărbat și fiecare femeie
ar trebui să se nască, să trăiască și să moară
cu gustul libertății întipărit veșnic pe buze.
Da !
Dar, ca să-i înfrângem pe romani,
să lăsăm neînțelegerile deoparte, să fim uniți.
Să ne întrecem !
Deopotrivă, dușmani și prieteni.
Fie că setea de victorie să copleșească disputele meschine.
Deci asta urmărea.
Donar !
Nemetes ! Pe poziții !
Lugo !
Nasir ! Voi îi înfruntați.
Câștigăm...
- Dacă nu-mi stai în cale, micuțule. - Nu-mi spune așa !
Începeți !
E o frumusețe, nu-i așa ?
Ce poate face un om hotărât...
Libertate.
Să vezi asemenea comori folosite fără nicio reținere.
Să trăiești știind că fiecare decizie îți aparține.
Doresc același lucru că Spartacus.
- Atunci ai o companie nedemnă. - În curând o voi schimba.
Ashur a realizat imposibilul.
A descoperit ascunzătoarea răufăcătorului !
Ca răsplată, Glaber îmi împlinește cea mai fierbinte dorință.
Te eliberează ?
După ce-l ducem pe Spartacus la Vezuviu.
Dar eliberarea mea
e doar o parte din răsplată.
Doar tu te vei bucura de ea.
După înfrângerea lui Spartacus,
Ilithyia se va întoarce la Roma cu soțul ei.
Prietena ei îi va fi alături.
Mă tem că-și va găsi altă prietenă.
Tu vei rămâne aici.
Ca soția mea.
Glaber nu va permite așa ceva.
Nu doar o permite, îmi dă și binecuvântarea lui.
Și îmi dă școala asta pentru serviciile aduse lui.
Îți lasă moștenirea soțului meu ?
Vom clădi alta, iubito, ca soț și soție.
Împreună vom asigura gloria Casei Ashur.
Soldații să fie echipați și gata de drum la răsărit.
Ocupă-te de tot.
Ai obținut cele necesare ?
- Vin de la Napoli. - Întâmpină-i și zorește-i.
Nu vreau să mai amân marșul spre sud.
Te sfătuiesc să-ți schimbi planul.
Aduc un mesaj de la Senat.
Nu-l vei mai urmări pe Spartacus și vei reveni urgent la Roma.
Sunt pretor al Republicii ! Senatul n-are putere asupra mea.
Așa e. Îți poate doar recomanda ce anume să faci.
Doar cineva fără ambiții, ca tine, ar ignora asta.
Și primesc vorbă de la cel care vrea să-mi fure soția ?
Nu doar eu am astfel de ambiții.
Am aflat vești îngrijorătoare.
Spartacus a luat ce mi se refuză mie.
Nu știi ce spui.
Tu ești un prost care-și lasă soția răpită de un sclav.
Răpită ?
- Ilithyia ? - Ai fost prost informat.
M-am dus doar să mă culc.
Copilul îmi producea disconfort, deoarece sarcina e așa avansată.
- De asta ai o vânătaie pe obraz ? - Nu.
A fost vina mea. Am căzut ieșind de la baie.
- Ai mai mare grijă cum calci. - Și tu, cum îți alegi cuvintele.
Întoarce-te acasă, Gaius. Ai grijă de soția ta,
până să nu ți-o ia altul.
Voi pleca atunci când Spartacus va pieri.
- Ceea ce întârzie să se întâmple. - Acum se poate realiza.
Mă duc la Vezuviu și îl ucid.
- La Vezuviu ? Acolo se ascunde ? - Nu te privește.
Senatul crede altceva.
Mi s-a oferit funcția ta și o armată,
pentru a-l aduce pe Spartacus în fața justiției.
- Și dacă refuz să ți-o cedez ? - Ești liber să o faci.
Dar n-o să mai ieși din rahatul în care te scufunzi.
Salvează-ți putina reputație rămasă și întoarce-te la Roma.
Varinius !
Slavă zeilor că ai primit mesajul meu !
Ți-am răspuns și am găsit-o pe Ilityhia în siguranță, aici.
Spartacus a eliberat-o...
De ce ar fi milos cu soția celui care îl vânează ?
Nu încerc să înțeleg cum gândește un sclav.
În schimb, scornești răpiri.
Ce-mi spui despre fratele tău e tot o invenție ?
Ți-am spus doar adevărul. Gaius mi-a ucis fratele.
Și ce dovezi ai ca să-l acuzi pe un pretor al Romei ?
Brățara lui Seppius, aidoma brățării mele.
Era ascunsă printre lucrurile omului de încredere al...
Ai doar o brățară ? Fetiță proastă !
Nu-mi întoarce spatele ! Gaius trebuie să plătească !
Nu-l plac, dar să-l acuz fără să am probe,
impresionat de lacrimi, nici nu intră în discuție.
Da !
- Lași garda jos înainte să ataci. - Sfatul vine prea târziu.
Am pierdut.
Dar micuțul luptă ca un uriaș !
Băutură și concursuri.
O strategie isteață de a-i apropia pe oameni.
Vor urma și altele.
Ați luptat bine.
Încă un concurs !
Agron ! Crixus !
- Fă-l praf, Agron ! - E prea iute pentru tine !
Pe poziții.
Gannicus ! Oenomaus !
Îi veți înfrunta.
Îi vom înfrânge ușor, dacă luptăm uniți.
Ține-o, ticălosule ! Nu o bea !
Vino și fă ce trebuie !
Fiți pregătiți !
Începeți !
- Haide, Crixus ! - Arată-i cine e campionul !
Sunt uimită cât te-ai schimbat.
Și lumea și-ar schimba cursul în brațele cuiva drag.
E o binecuvântare să vă iubiți așa de mult.
- Așa cum te iubește Spartacus. - Nu o mai face.
Agron, ai luptat bine...
pentru un țărănoi de la est de Rin !
La fel ca tine... pentru un gal mâncător de rahat.
Să bem și să ne dregem mândria rănită.
Să suferim pentru pierderile usturătoare,
dacă nu putem îndrepta cele făcute.
Am trimis după Varinius, cum mi-ai cerut.
Nici n-a vrut să mă asculte.
Nu mai ești o fetiță neprihănită.
Acum ești femeie.
Noi schimbăm soarta lumii când bărbații se tem să o facă.
Eu sunt cea care se teme...
la gândul mâinilor lui Gaius asupra mea.
Așteaptă doar o ocazie.
Îmi propui imposibilul.
Îți propun doar să te gândești la anii ce vor urma.
Vei trăi fiecare clipă știind că Gaius Claudius Glaber
se lăfăie în lux, la Roma.
Iar fratele tău zace în pământ.
- N-ar trebui să fie așa. - N-ar trebui.
Și mie mi-a fost luat tot ceea ce mi-era drag.
Casa asta. Soțul meu.
Posibilitatea de a avea un copil...
Ceea ce am pătimit noi nu poate rămâne nepedepsit.
Altfel le-am întoarce spatele
celor pe care i-am iubit.
Nu e nicio altă cale ?
Ca să-ți răzbuni fratele...
trebuie să verși sânge.
- O va face ? - Cred că da.
Sigur asta vrei ?
Dacă Gaius nu se lasă convins, atunci să moară !
Astfel îmi voi redobândi propria viață.
E adevărat că pleci la Roma ?
Nu mi s-a prea dat de ales.
E groaznic... să nu poți hotărî singur.
- Mai mult, știind din cauza cui. - Varinius ?
Încă o dată vrea să ia ceea ce mi se cuvine.
Așa cum Spartacus a luat viața fratelui meu ?
- O tragedie. - Încă nerăzbunată.
Senatul îi dă funcția mea lui Varinius.
Nu am încredere în el
că-i va lua viața celui care ți-a făcut nedreptatea asta.
Nici eu.
Dar să nu ne gândim la asta
și să ne dezmierdăm...
Mâinile tale i-au luat viața fratelui meu !
Ale mele îl vor răzbuna.
Gaius...
Te-am alungat de lângă mine și tu mi-ai salvat viața ?
Ești soțul meu.
Lucrurile nu mai pot fi ca înainte.
Atunci să trăim prezentul.
Ne-am făcut lucruri groaznice unul altuia.
Aș întoarce veninul ăsta împotriva celor care-l merită.
Seppia. Senatul.
Și cel trimis să-ți fure gloria.
- L-ai ataca pe Varinius ? - Suntem niște monștri, Gaius.
Să fim împreună și să ajungem departe !
Mă voi duce la Vezuviu. Voi duce totul la capăt.
Așteaptă doar o clipă.
Mi-a lipsit prea mult mădularul tău.
Iartă-mă. M-a furat valul.
Nu. Eu m-am pierdut...
În atingerea ta care mă duce spre casă...
Eu tot cred că ne duci pe toți la moarte.
Dar va fi o moarte glorioasă !
Semnalul.
Glaber.
Glaber dă ordinele, din ariergardă.
Poziția unui laș.
Va avansa în rânduri strânse, ca să ne copleșească.
Asta e tactica romanilor. Le vom arăta cum facem noi !
Retragerea în templu !
Fulco ! Sunt prea mulți !
Mișcați !
Pretore ! Rebelii se retrag.
Faza unu.
Doi.
Trei.
Marș !
Nu pe tine te caut.
Lăsați armele ! Acum !
- Acum avem săbii. - Da !
- Luați-le armele ! - Da.
Varinius.
Am o datorie de sânge la tine, pentru Acer și Rhaskos.
Ți-o va plăti, după ce răspunde.
- Unde e Glaber ? - Spartacus...
Trageți ! Aprindeți ! Împingeți !
La semnal ! Fiți pregătiți !
La semnalul meu ! Încărcați !
Aprindeți ! Lansați !
Din nou !
Trebuie să mergem !
Retragerea ! În tunel !
Hai !
- Crixus... - Duceți-vă ! Venim și noi !
Oenomaus !
Mișcați !
Agron !
Mișcați !
Du-te ! Repede ! Mișcați !
Nu vă opriți !
Sunt prea mulți !
Drumul din munți ! Grăbiți-vă !
Acum nu avem altă cale. Vom pica în capcană...
Nu avem de ales ! Trebuie să fugim !
Duceți-vă !
Spartacus.
Mergeți !
Pe aici !
Nu se poate ajunge în munți și pe alt drum ?
Nu, în afară de potecă.
Am pierdut mulți oameni încercând să-i urmărim.
A fost o prostie. Acum au ajuns la înălțime.
Am pierdut avantajul.
- Îi lași să scape ? - Nu.
O să-i las să se hrănească doar cu noroi și pietre.
Când vor fi în culmea foametei și a nebuniei...
îi vom ucide pe toți.